A legnagyobb gazdagság

Nagy öröm számunkra, hogy a kedves Olvasónak ezt a

kis füzetet - személyes köszöntésünként - átnyújthatjuk. A

füzet nem szolgál reklámcélokat, és nem valamiféle szekta

terjeszti. Kedves Olvasó! Talán most azt kérdezed: „Ki adja

ki, és ki áll mögötte?"

Keresztyének vagyunk, tudatosan Jézus Krisztussal é-

lünk. Megtapasztaltuk, hogy Jézus Krisztus valóság, sőt,

hogy az Ur Jézus él! Ő ma is ugyanaz, aki volt!

Nem képviseljük egyetlen vallási közösség érdekeit sem

és nem kötődünk egyetlen felekezethez sem. Nem tobor-

zunk híveket egyetlen vallási irányzatnak sem, és nem

akarunk senkit egyetlen felekezethez sem csalogatni. Nagy

örömmel, meggyőződésből terjesztjük Isten Igéjét, anélkül

hogy általa anyagi nyereségre törekednénk. Istennek az

ember iránti szeretete késztet arra, hogy Őérte és máso-

kért éljünk.

Gazdag belső nyereséget kívánunk minden Olvasónk-

nak, és sok örömet a következő oldalak olvasása közben.

Bárcsak mindnyájan eljuthatnánk ahhoz a legnagyobb gaz-

dagsághoz, amelyet a 17 éves Olivér kapott, akiről ez a fü-

zet többek között beszámol!

kszeí^gazdagi

„Adjon lehetőséget a szerencséjének!" - hangzik a jólis-

mert reklámszöveg. Ha egyszer végre megnyerhetném a

főnyereményt vagy legalább egyszer az életben ötös talá-

latom lenne a lottón - számtalan embernek hétről hétre ez

a vágyálma.

„Hogyan lesz belőlem milliomos?" - olvastam az egyik

lottótársaság reklámfüzetében. „A kilátások nagyon jók, hi-

szen majdnem minden második szelvény nyer!" A nagy

szerencse - kézzelfogható közelségbe került!

És mégis! Kedves Olvasó, komolyan gondolod, hogy

boldog lennél, ha mindent megengedhetnél magadnak, és

egy nap milliók lennének a bankszámládon? Sok milliomos

és lottókirály élete bizonyítja, hogy a pénz nem boldogít!

Pénzük és gazdagságuk átokká lett számukra.

Nicola Sacini 243 millió líra (több mint 1,5 millió német

Márka), egy addig soha nem hallott totónyeremény „bol-

dog" nyertese lett. Élete azonban ezzel szomorú fordulatot

vett. Néhány hónap múlva elvált feleségétől, házakat vásá-

rolt, és életének tartalma kizárólag a pénz lett. Idegei

azonban nem bírták a milliókat és a kísértéseket. Szegény

emberként végezte később egy ideggyógyintézetben.

Nina Dyer egy angol ügyvéd lánya volt. Párizsba uta-

zott, ahol a város vezető divatházainak dolgozott, mint ma-

nöken, majd 24 éves korában feleségül ment egy nagyipa-

ros báróhoz, aki fiatal feleségét sok értékes nászajándék

— 1 —

mellett még egy karib-tengeri szigettel is megajándékozta.

Mindennek ellenére nem sokáig tartott a házasság. A válás

után úgy hírlett, hogy Nina átszámítva tíz millió német már-

kás végkielégítést kapott. Sadruddon herceggel kötött má-

sodik házassága sem hozta meg számára a boldogságot.

Újra válásra került a sor, és megint néhány milliós végki-

elégítéshez jutott. Utána nagy gazdagságban élt egy villá-

ban Párizs egyik elővárosában. Magánrepülőgépe, több lu-

xusautója, szinte felbecsülhetetlen értékű ékszerei voltak,

és háziállatnak egy szelíd fekete párducot tartott, amelyet

pórázon sétáltatott. 1965 nyarán a 35 éves fiatalasszonyt

holtan találták villájában. Öngyilkos lett. Szomorú vég!

A nagy boldogság - kézzelfogható közelségben! Azt kí-

vánom neked kedves Olvasó, hogy találd meg életed bol-

dogságát! Mióta megnyertem a „főnyereményt", olyan gaz-

dagság boldog tulajdonosa vagyok, amelyet semmilyen kö-

rülmények között sem szeretnék elveszíteni vagy kockára

tenni. Nem értem el telitalálatot a lottón, szó sincs ilyesmi-

ről. Életem boldogsága az Úr Jézus! Jézus Krisztus az

enyém, és én az övé vagyok! Nagy örömmel mondhatom

el, hogy „Uram, te vagy osztályrészem és poharam, te tar-

tod kezedben sorsomat. Osztályrészem kies helyre esett,

örökségem nagyon tetszik nekem" (Zsoltár 16). Már Dávid

király is erről beszélhetett.

Milyen kár, ha engedjük, hogy a hazug reményeket keltő

nagyszerű ígéretek és a földi gazdagság talmi csillogása

elvakítson és elámítson! Nincs-e szívünk mélyén elég gyak-

ran hiányérzetünk, nem érzünk-e ürességet a pénz, a di-

csőség és a siker ellenére is, aminek az okát saját ma-

gunknak sem tudjuk megmagyarázni? Találóan mondja

egy jólismert közmondás: ,Minél többje van valakinek, mi-

nél többet akar; panaszai annál nagyobbak."

— 2 —

Jézus Krisztus egy olyan emberről beszél, aki egyre na-

gyobb házakat épített, hogy bennük egész termését elhe-

lyezze. Ám „hirtelen, váratlanul" - olvashatjuk nagyon sok

gyászjelentésben, mint ahogy erről az emberről is, akinek

mindene megvolt, amit csak szíve kívánt - Isten így szólt

hozzá: „Bolond, még ez éjjel elkérik tőled a lelkedet, kié

lesz akkor mindaz, amit felhalmoztál? így jár az, aki magá-

nak gyűjt, és nem Isten szerint gazdag!" Ha van Bibliád,

olvasd el egyszer a Lukács evangéliumában a 12. rész 16-

34. verseit!

Kedves Olvasó, ismered már ezt a soha el nem múló

gazdagságot az Úr Jézusban, aki senkivel sem hasonlítha-

tó össze? Olyan vagyon boldog tulajdonosa és örököse le-

hetsz, amely sohasem veszít értékéből. Nem kell tartani az

inflációtól, nem kell vagyonadót fizetni utána és nem kell

különböző teljesítményeket elérni érte.

Örömmel mondanék még többet a kedves Olvasónak

erről a csodálatos gazdagságról és mennyei örökségről Jé-

zus Krisztusban. Nem kell többé azzal megelégedned,

hogy valami talán jut neked az életből. Csak valami? - Kö-

szönöm, nem! Nekem az túl kevés lenne. Soha többé nem

akarok ennyivel megelégedni! Mióta az Úr Jézusé vagyok,

semmiért nem cserélném el azt, amit benne találtam. Isten

Fia, ez a csodálatos Üdvözítő önmagával ajándékoz meg.

Aki Őt megtalálta, az olyan gazdagságot talált, amelyet

egyetlen ember sem vitathat el tőle. Olyan élet ez, amelyet

egyedül érdemes élni! Igen, akié Ő, az Isten Fia, azé az

élet, és joggal örülhet mindig, mert a legszebb még hátra-

van. Gazdagabbak vagyunk a sokszoros milliomosnál is,

hiszen a mennyben örökség vár ránk! Nem, az egész világ

nem tudja azt adni nekem, amit Jézus Krisztusban talál-

tam. Egyedül Krisztus az örömöm, aranyam, kincsem, a

3

legszebb kép, amelyet nézhetek, és benne megtalálom

azt, ami szívemnek békességet ad!

Talán most azt mondod: „Jobban szeretnék egy vastag

csekkfüzetet, mint Jézust, és nem érdekel az örök élet. -

Hiszen mi hasznom nekem abból? Én ma akarok élni!" -

Egy pillanat! Hatalmasan rászeded saját magadat! Légvá-

rakat építesz és egy szalmaszálba kapaszkodsz, amely e-

lőbb-utóbb egyáltalán semmit sem használ. Biztosan senki-

nek sem jutna eszébe azzal dicsekedni, hogy egy szalma-

szál boldog tulajdonosa, pedig amit az életben olyan nagy-

ra becsülünk, az a halál órájában haszontalan szalmaszál-

nak bizonyul.

Olvastam egy emberről, aki eltévedt a sivatagban és kö-

zel járt a szomj- és éhhalálhoz. Hirtelen egy tárgyba bot-

lott, és azt remélte, hogy olyasmit talált, amivel szomját és

éhségét csillapíthatja. Nagyot csalódott, amikor kinyitotta a

csomagot. „Ó, csak gyöngyök - kiáltotta kétségbeesetten -,

mit kezdjek velük?" Mennyivel értékesebb lett volna szá-

mára egy kis víz és egy falat kenyér!

A halál órájában a drágaságokkal teli páncélszekrény, a

vastag pénztárca vagy a nagy bankszámla teljesen közöm-

bösek, mert semmit sem használnak nekünk. Ne hagyd,

hogy a világ csábító „gazdagsága" továbbra is becsapjon,

ami valójában nem gazdagabbá, hanem mindig szegé-

nyebbé tesz.

Egy gazdag ember beismerte: „Szegény az az ember,

akinek csak pénze van!" Salamon királynak, kora egyik

leggazdagabb és legokosabb emberének is el kellett ismer-

nie: „Igen nagy hiábavalóság! Minden hiábavalóság!"

Kedves Olvasó, egyedül Jézus Krisztus, az élet kenyere

tudja szíved éhségét csillapítani, és valóban azt tudja adni,

— 4 —

amire szükséged van. Életet! Örök életet! Éleiét és teljes

megelégedést!

Sokan ahhoz a szegény emberhez hasonlítunk, aki arról

álmodott, hogy mérhetetlenül gazdag. Álmában pénzzel teli

zsákokat látott maga előtt az asztalon, és egyiket a másik

után ürítette ki, hogy megszámolja a pénzt. A valóságban

azonban szalmán feküdt, piszok, szemét, rongyok és nyo-

morúság vette körül - de nagy gazdagságról álmodott.

Egy barátja kereste fel, akit jól ismert, és aki már több-

ször segített szegénynek nyomorúságában. Odalépett az

alvóhoz és így szólt hozzá: „Hé, ébredj! Hoztam neked va-

lamit! Segíteni akarok rajtad." A szegény ember azonban

mélyen aludt, és barátja hangja összekeveredett az álmá-

val, mintha annak része lenne. Álmában gúnyosan így fel-

elt: - „Tűnj el, nincs szükségem a segítségedre! Nem lá-

tod, milyen gazdag vagyok?"

Barátja dolgavégezetlenül hagyta ott. Amikor a szegény

ember fölébredt, akkor látta, milyen rettenetes nagyot csa-

lódott, sőt egyetlen barátját is elutasította.

Ilyen helyzetben van az az ember, aki azt hiszi, hogy

gazdag és nincs szüksége Istenre. Vélt gazdagsága csak

álmában létezik. Jézus Krisztus azonban a mennyből jött

közénk. Szegénnyé lett, hogy szegénysége által meggaz-

dagodjunk, gazdagok Istenben, gazdagok az örökkévaló-

ság számára.

Kedves Olvasói Ha megismernéd az Úr Jézusban az

egyedül igazi és maradandó gazdagságot, nem hagynád,

hogy ez a világ többé bármivel is elvakítson! Jézus Krisz-

tus érted is kifizette a legnagyobb árat, hogy örökre meg-

menthessen.

Életed legszebb és legfontosabb napja lesz az a nap,

amikor igent mondasz Jézus Krisztusnak, és megszaba-

— 5 —

dúlsz a bűneid nyomasztó terhétől! Ha tudnád, mennyire

szeret Isten és mi mindent tett érted az Úr Jézus, hogy

örökre megmentsen, egyetlen napot sem akarnál többé

nélküle élni! Ezt sok fiatal és idősebb ember is megerősít-

heti, akik Jézus Krisztushoz jöttek és benne megtalálták az

igazi életet. Egyetlen vallás vagy egyház sem adhatja meg

neked az életet, és nem segíthet hozzá ahhoz a gazdag-

sághoz, amely után szíve mélyén minden ember vágyako-

zik.

A következő történet egy 17 éves fiúról szól, akit nevez-

zünk Olivérnek. Az ő élete is csak egy példa a sok közül,

hogy Jézus Krisztus még a halálban is az élet, és valóban

sokkal többet tud adni, mint bármilyen halott vallás az em-

bernek adni képes. Az alábbi esemény, amelyről egy tábori

orvos számol be, az 1. világháború alatt történt:

Egy rajtaütésszerű támadás után többszáz katona került

a kórházamba, akik között 28 olyan súlyos sérült volt, hogy

azonnal szükségessé vált az orvosi beavatkozás. Egyesek-

nek a lábát kellett levágni, másoknak a karját, és voltak

olyanok, akiknek mindkettőt. Ez utóbbiak közé tartozott az

a fiú is, akit alig három hónappal korábban soroztak be.

Túlságosan fiatal volt, ezért kórházi szolgálatra osztották

be. Amikor az asszisztáló orvos az operáció előtt klorofor-

mot akart neki adni, oldalra fordította a fejét és határozot-

tan tiltakozott ellene. Amikor tudomására hozták, hogy ez

az orvos parancsa, így felelt: „Küldjék hozzám az orvost!"

Az ágyához mentem és megkérdeztem: „Fiatalember,

miért utasítod vissza a kloroformot? Amikor súlyos sebesü-

léseddel megtaláltalak, olyan gyenge voltál, hogy már azt

hittem, kár téged idehozni. Amikor nagy kék szemedet ki-

nyitottad, arra gondoltam, talán valahol él az édesanyád,

és ebben a pillanatban is a fiára gondol. Ezért nem akarta-

— 6 —

lak egyszerűen otthagyni, hogy meghalj, és kiadtam a pa-

rancsot, hogy hozzanak ide. De olyan sok vért veszítettél,

hogy túlságosan gyenge vagy, és altatás nélkül nem bírod

ki a műtétet. Fogadd csak el!"

Kezét a kezemre tette, a szemembe nézett és így szólt:

„Doktor úr! Majdnem tíz éves voltam, amikor egy vasárnap

délután istentiszteleten átadtam az életemet az Úr Jézus-

nak. Már akkor megtanultam benne bízni, és azóta sem

csalódtam benne. Tudom, hogy most is bízhatok benne. Ő

az én Üdvözítőm, és megtart akkor is, ha ön a karomat és

a lábamat amputálja."

Ekkor megkérdeztem, hogy legalább egy kis konyakot

nem adhatnék-e neki. Megint rámnézett és így szólt: „Dok-

tor úr! Öt éves koromban anyám letérdelt mellém, magá-

hoz ölelt és így szólt: »Olivér, arra kérem az Úr Jézust,

hogy sohase ismerd meg az erős italok ízét. Apád iszákos

volt és úgy is halt meg. Akkor arra kértem Istent, hogy te-

gyen olyan emberré téged, aki másokat óv az alkoholtól.«

Most 17 éves vagyok, de sohasem ittam a kávénál vagy

teánál erősebb italt. Most minden valószínűség szerint meg

fogok halni és az Úr Jézushoz megyek a dicsőségbe.

Ezért arra kérem, hogy ne kelljen ezt a lépést alkohollal a

gyomromban megtennem."

Sohasem fogom elfelejteni ennek a fiúnak a pillantását.

Akkoriban nem törődtem Jézus Krisztussal, de tiszteletben

tartottam a fiú Üdvözítője iránti hűségét. Amikor láttam,

mennyire bízik benne, és az utolsó pillanatig szereti, vala-

mi megérintette a szívemet, és ennek a fiúnak megtettem,

amit sohasem tettem meg más katonával. Megkérdeztem,

ne hívjak-e hozzá tábori lelkészt. „Ó igen, doktor úr!" - fel-

elte. Amikor a lelkész megérkezett, rögtön megismerte a fi-

út, mert gyakran látta a tábori istentiszteleteken. Megfogta

a kezét, és így szólt: „Olivér, nagyon sajnálom, hogy ilyen

súlyosan megsebesültél." „Ó, jól vagyok" - felelte. - „Az

orvos kloroformot akart nekem adni, de én nem akarom.

Aztán konyakot ajánlott, de azt is visszautasítottam. Ha az

Úr Jézus most magához hív, tiszta értelemmel akarok hoz-

zá menni."

„Olivér, talán életben maradsz - mondta a lelkész -, de

ha az Úr mégis hazahívna, tehetnék-e még valamit érted?"

„Igen, legyen szíves, vegye elő a párnám alól a kis Bibliá-

mat! Megtalálja benne az édesanyám címét. Kérem, küldje

el neki a Bibliámat és írja meg neki, hogy attól a naptól

kezdve, amikor el kellett jönnöm otthonról, egyetlen napot

sem hagytam anélkül elmúlni, hogy ne olvastam volna Bib-

liát, és minden nap imádkoztam azért, hogy Isten áldja

meg édesanyámat! Egyszer sem felejtettem el, akár to-

vábbvonultunk valahová, akár a kórházban voltunk."

Olivér ekkor hozzám fordult: „Doktor úr! Most már ope-

rálhat. És megígérem önnek, hogy egyszer sem fogok jaj-

gatni, miközben levágja a karomat és a lábamat." Nekem

azonban nem volt bátorságom hozzá, hogy ehhez a műtét-

hez kést vegyek a kezembe, mielőtt a szomszéd szobában

meg nem engedek magamnak egy pohár italt súlyos köte-

lességem teljesítése előtt. Miközben átvágtam a húst, Oli-

vér ajkát egyetlen hang sem hagyta el. Amikor azonban a

csontot próbáltam leválasztani, a fiú párnája csücskét töm-

te a szájába, ám ekkor is csak ennyit hallottam: - „Ó Úr

Jézus, drága Jézus Krisztus, köszönöm neked, hogy most

nagyon közel vagy hozzám és segítesz." Megtartotta az

ígéretét, nem jajgatott.

Éjszaka nem tudtam elaludni. Bármerre fordultam, min-

denütt a fiú szelíd kék szemét láttam, és ha behunytam a

szememet, fülembe csengtek szavai: „Ó Úr Jézus, drága

— 8 —

Jézus Krisztus, köszönöm neked, hogy most nagyon közel

vagy hozzám és segítesz." Valamikor éjfél és egy óra kö-

zött felkeltem, és átmentem a kórterembe, amit addig so-

hasem tettem meg, hacsak külön nem hívtak. Mindenkép-

pen látni akartam a fiút. Érkezésemkor elmondták, hogy a

reménytelen esetek közül 16-an meghaltak, akiket már át

is vittek a boncterembe. „Olivér hogy van? Ő is a halottak

között van?" - kérdeztem. Nem, doktor úr - felelte az ápo-

ló - olya mélyen alszik, akár egy gyerek. Amikor az ágya

mellé léptem, az egyik nővér elmondta, hogy este kilenc

óra tájban két fiatalember kereste fel a kórházat egy közeli

gyülekezetből, akik felolvastak a fiúnak a Bibliából és

imádkoztak vele. „Letérdeltek Olivér ágya mellett - mesélte

-, és igazán szívből imádkoztak. Utána énekeltek, de olyan

szépen, hogy ilyen szép éneket eddig még sohasem hal-

lottam: »Ó milyen jó benned bízni, Úr Jézus, átadom ma-

gam neked. Boldogan, hogy odaát megláthatlak téged, és

örökre a tied maradok!« Még Olivér is bekapcsolódott, és

mindnyájan együtt énekeltek. Egyszerűen nem voltam ké-

pes megérteni, hogyan tud még ez a fiú énekelni azok

után, hogy olyan elképzelhetetlen fájdalmakat élt át."

Öt nappal azután, hogy amputáltam a karját és a lábát,

az ágyához hivatott. Tőle hallottam aznap életemben elő-

ször az evangéliumot: „Doktor úr! Elérkezett az idő, amikor

mehetek és meglátom Őt, aki meghalt a bűneimért. Nem

hinném, hogy megérem a következő napfelkeltét. De hálát

adok az én Uramnak, és örülök, hogy nemsokára nála le-

hetek. Mielőtt meghalok, teljes szívemből meg szeretném

köszönni a jóságát. Doktor úr! Ön zsidó ember. Nem hisz

Jézusban. Mégis arra kérem, hogy maradjon itt, a halálos

ágyam mellett addig a pillanatig, amíg a Megváltóm magá-

hoz nem hív!"

— 9 —

Megpróbáltam ottmaradni, de nem voltam rá képes.

Nem volt bátorságom ott állni és végignézni, hogyan megy

ez a fiatal keresztyén ujjongva Jézusához, akit én nem is-

merek. Kisiettem a teremből. Leültem a szobámban és ke-

zembe temettem az arcomat. Húsz perc múlva jött az ápo-

ló, és szólt, hogy Olivér látni akar.

„Éppen most jártam nála, és nem szeretném végignézni,

amikor meghal" - feleltem. „De doktor úr, azt mondja, hogy

még egyszer beszélnie kell önnel, mielőtt meghal." Elhatá-

roztam, hogy odamegyek vigasztalni, majd hagyom meg-

halni. Megfogadtam azonban, hogy ami Jézust illeti, nem

hagyom, hogy egyetlen szóval is befolyásoljon. Amikor

ágyához értem, láttam, hogy gyorsan közeledik a vég.

Ágya mellé ültem. Megkért, hogy fogjam meg a kezét,

majd így szólt: „Szeretem önt, doktor úr, mert ön zsidó em-

ber. A legjobb barátom, akit ezen a világon találtam, zsidó

származású volt."

Megkérdeztem, ki a legjobb barátja. „Jézus Krisztus -

felelte -, akihez oda szeretném önt is vezetni, mielőtt meg-

halok. Doktor úr, ígérje meg, hogy sohasem felejti el, amit

most mondok önnek!" Megígértem, mire a fiú folytatta: „Öt

nappal ezelőtt, amikor a karomat és a lábamat levágta, az

Úr Jézushoz imádkoztam, hogy mentse meg a lelkét."

Szavai mélyen a szívembe hatoltak. Nem tudtam megér-

teni, hogy miközben a lehető legnagyobb fájdalmakat

okoztam neki, annyira meg tudott feledkezni magáról és

semmi másra nem gondolt, mint Megváltójára és az én el-

veszett lelkemre. Csak ennyit tudtam mondani neki: „Fiam,

nemsokára minden jó lesz." - Ezekkel a szavakkal hagy-

tam ott, és 20 perc múlva elaludt „biztonságban Jézus kar-

jában".

— 10 —

Kórházamban a háború alatt katonák százai haltak meg,

de csak egyet kísértem el utolsó útjára. Ez az egy a 17

éves Olivér volt. Nagy utat kellett megtennem, hogy a te-

metésén részt vehessek.

A fiú utolsó szavai nagy hatással voltak rám. Abban az

időben gazdag ember voltam, sok pénzem volt. Szívesen

áldoztam volna fel vagyonomat az utolsó fillérig, ha helyet-

te Krisztust úgy tudtam volna szeretni, mint Olivérnél lát-

tam. Vannak azonban dolgok, amelyeket pénzen nem le-

het megszerezni. Sajnos, nemsokára elfelejtettem a fiú

prédikációját, őt magát azonban sohasem felejtem el.

Ma tudom, hogy már akkoriban is súlyos bűntudat gyö-

tört, de még mintegy tíz évig harcoltam Jézus ellen, még-

hozzá az ortodox zsidó minden érvével.

Ekkor azonban Isten meghallgatta Olivér imádságát,

amelyet közvetlenül halála előtt értem mondott, és Isten

megmentette a lelkemet. Élő hitre találtam Jézus Krisztus-

ban, Isten Fiában, aki az én bűneimért is meghalt.

Mintegy másfél évvel megtérésem után egy idegen vá-

rosban istentiszteleten vettem részt. Az alkalmon különbö-

ző keresztyének számoltak be életükről. Miután többen be-

széltek, egy idős hölgy állt fel: „Kedves barátaim! Talán ez

az utolsó alkalom, hogy megadatik nekem ez a kiváltság,

amikor Megváltómról tehetek bizonyságot. Nagy öröm tud-

ni, hogy nemsokára találkozhatom a fiammal az Úr Jézus-

nál a mennyben. Fiamat a háború alatt behívták, és súlyo-

san megsebesült. Egy kedves zsidó orvos kezelte, aki am-

putálta a karját és a lábát. Fiam azonban a műtét után öt

nappal meghalt.

A tábori lelkész levelet írt nekem és elküldte fiam Bibliá-

ját. Levelében arról számolt be, hogy Olivér fiam halála

órájában magához hívatta az orvost, és elmondta neki:

— 11 —

»Doktor úr, mielőtt meghalok, el akarom önnek mondani,

hogy öt nappal ezelőtt, amikor levágta a karomat és a lá-

bamat, azt kértem az Úr Jézustól, hogy mentse meg az ön

lelkét.«"

Amikor meghallottam az idős hölgy szavait, nem tudtam

ülve maradni. Felálltam, megragadtam a kezét és így szól-

tam: „Isten áldja meg, kedves testvérem! Az Úr meghall-

gatta fia imádságát. Én vagyok az a zsidó orvos, akiért Oli-

vér imádkozott. És Megváltója ma már az én Megváltóm

is."

Ennek a megindító történetnek az elolvasása után sze-

retném hallani a válaszodat! Nem volt-e irigylésre méltó

Olivér, súlyos sebesülése és korai halála ellenére is?

Olyan belső gazdagsága volt, amelyet a legtöbb ember

nem ismer. Halálunk órájában derül ki, mi a gazdagsá-

gunk, valóban gazdagok vagyunk-e Istenben, vagy csak

földi „gazdagságunk" volt. Olivérhez hasonlóan mi is öröm-

mel és bizalommal várjuk halálunk pillanatát - vagy min-

den eltűnik, mert életünket csak a földi dolgok töltötték be,

és csak múlandó dolgokért élünk? Minden félretett pén-

zünk és vagyonunk, az elért eredmények és diplomáink,

jótetteink és kitüntetéseink itt maradnak, semmit nem vihe-

tünk át magukkal a halál küszöbén az örökkévalóságba.

Ezért szeretnélek ma arra biztatni, hogy legyél teljes,

igazi keresztyén! Tudatosan döntsd el szívedben, hogy

Krisztust választod, és egyedül Őt kövesd! így tapasztalod

meg a teljes örömet Jézus Krisztusban, amely a bajban,

sőt a halálban is megmarad.

Olivér teljesen biztos volt üdvösségében és örök életé-

ben. Ezért tudta nem sokkal halála előtt énekelni: „Ó mi-

lyen jó benned bízni, Úr Jézus, átadom magam neked.

Boldogan, hogy odaát megláthatlak téged, és örökké a tied

— 12 —

maradok!" Tapasztalatból tehetett bizonyságot: „Tudom, az

én Megváltóm él! Ez a bizonyosság örömet ad. Itt nem a

vallásról vagy gyülekezeti hovatartozásról van szó. Ennél

több kell nekünk! Halálunk órájában nem segítenek „ke-

gyes mondások, keresztyén hagyományok vagy szentsé-

gek. Arra a gazdagságra van szükségünk, amelyet a világ

semmilyen szenvedése, sőt a halál sem vehet el tőlünk,

olyan életre van szükségünk, amely már a halált is legyőz-

te! Ez az Istenből való élet nem hasonlítható össze semmi-

lyen vallással, s nem keresztyén szokásokból vagy kívülről

megtanult énekversekből vagy igeversekből áll.

Ez az élet egy Személy, aki a halált megfosztotta hatal-

mától! Ez Jézus Krisztus, Isten keresztre feszített és feltá-

madott Fia, akinek adatott minden hatalom mennyen és

földön. Akié a Fiú - aki nemcsak elméletben hisz benne és

tartja igaznak, amit a Biblia róla mond vagy az egyház róla

tanít -, azé az örök élet! Micsoda örökség, micsoda gaz-

dagság!

Kedves Olvasó! Nem akarod-e megismerni ezt az életet,

a legnagyobb kincset, és nem akarod-e, hogy a tied le-

gyen? Olyan vagyon boldog örököse lehetsz, amiért egy-

szer a világ leggazdagabb és legtekintélyesebb emberei is

irigyelni fognak!

Bárcsak találnék rá szavakat, hogy ezt az Istenben

megtalált gazdagságot le tudjam írni, és bárcsak megértet-

hetném veled, hogy Jézus Krisztus mennyire szeret! Ne

várj kedvezőbb alkalomra! Azzal se próbálkozz, hogy élete-

det magad irányítod vagy teszed jobbá! Hiábavaló minden

olyan erőfeszítés, hogy jó cselekedetekkel kiérdemeljük a

mennyet. Nem, egyetlen alkalom és egyetlen óra sem

olyan kedvező, mint a mostani, ne habozz hát tovább!

Egyedül Jézus Krisztus tud igazi életet, örök életet adni.

— 13 —

Szakíts minden Istennel szembeni közömbösségeddel,

minden csupán külső hagyománnyal, amely nem használ

neked semmit. Tudatosan add át az életedet Isten Fiának,

és fogadd be mint személyes Megmentődet és Uradat!

Csak így lehet a tied az a gazdagság, amelynek örökkéva-

ló értéke van.

Akár kiáltó bűnökben élsz, akár jó „keresztyén" és hűsé-

ges templomjáró vagy - így nem állhatsz meg Isten előtt,

nem is tudod saját magadat megmenteni. Egyetlen lelki-

pásztor és egyetlen egyház sem tudja megtenni helyetted!

Egyedül az Úr Jézusban, Isten Fiában találsz szabadulást,

békességet Istennel, örök üdvösséget - igen, azt a gaz-

dagságot, amely még a halálban is megmarad.

Sokan nevezik magukat „keresztyénnek", és közben

csak „majdnem-vallásuk" van. Tudnak Jézus Krisztusról,

mindennel egyetértenek, amit a Biblia mond és az egyház

tanít. Ami a legtöbb emberből minden vallásossága ellené-

re is hiányzik, az Istentől való élet és a békesség Istennel.

Biztosan sokat hallottál már Jézus Krisztusról, talán

jársz is istentiszteletre, sőt Bibliát is olvasol. Nem ismeret-

lenek előtted a keresztyén énekek sem. Ám a végső, dön-

tő lépést az Úr Jézushoz még nem tetted meg, amitől az

életben minden függ. Arra kérlek, ne maradj tovább ilyen

„majdnem-keresztyén", akiről el lehetne mondani: „Nem

sok hiányzik". Olyan sokan viselik ugyan a nevét, mégis

csak hallomásból ismerik Jézus Krisztust. Ezek az embe-

rek majdnem keresztyének, majdnem megtértek, majdnem

megmenekültek - milyen tragédia! Sok ilyen ember él ná-

lunk.

Sokan az egyházi tagságukban bíznak, de még soha-

sem voltak igazi keresztyének. Egész keresztyénségük val-

lási kötelezettségekből és szertartásokból áll, amelyeket

— 14 —

„istentiszteletnek" neveznek és csak úgy elszenvednek. Ta-

lán éppen ezért a keresztyénség is ellenszenvessé vált e-

lőtted, és rettenetesen unalmasnak és hitelt nem érdemlő-

nek tűnik minden, ami Istennel áll kapcsolatban. A halottat

az ember mosdathatja, a legmodernebb ruhadarabokat ad-

hatja rá, attól még nem lesz benne élet. Ilyen kivétel nélkül

minden ember, Isten szemében szellemileg halott, akár va-

lamilyen vallást képvisel, egy egyház tagja, akár nem. Bű-

nünk elválaszt Istentől, és attól, aki az élet.

Az Úr Jézus mondja: „Ha valaki újonnan nem születik,

nem láthatja az Isten országát" (János 3,3). Kedves Olva-

só! Megtapasztaltad már ezt az életedben?

Valóban Isten gyermeke vagy? Vagy csak „keresztyén-

nek" nevezed magad, anélkül, hogy Krisztust, mint Megvál-

tódat ismernéd?

Az embernek nem vallásra van szüksége a szabadulás-

hoz, hanem egyetlen Szabadítóra, aki valóban él és meg

tud szabadítani: Jézus Krisztusra! Nem azt kérdezem, hogy

valamilyen egyház tagja vagy-e, hanem azt, hogy milyen a

kapcsolatod Jézussal. Valóban ismered-e Őt, mint szemé-

lyes Megváltódat és Uradat? Tudatosan behívtad-e az éle-

tedbe Jézus Krisztust, és egészen biztos vagy-e szabadu-

lásodban és üdvösségedben az Úr Jézusban? - Ha nem,

akkor a legfontosabb hiányzik az életedben. Jézus Krisz-

tusra van szükséged! Személyes kapcsolatra van szüksé-

ged Istennel! „Akié a Fiú, azé az élet! Akiben nincs meg az

Isten Fia, az sincs meg abban" - mondja a Biblia.

Ne tégy úgy, mint a gazdag ifjú, aki ugyan odament Jé-

zushoz kérdésével: „Mit tegyek, hogy az örök életet elnyer-

jem?", de aztán szomorúan fordult el az Úrtól, mert nem

volt hajlandó felszólítását követni. Jézus ránézett és meg-

szerette! - Kedves Olvasó! Jézus szeretettel néz rád is!

— 15 —

Nem akarja, hogy eltékozold az életedet, és egyszer örök-

re elvessz. Isten jobb jövőt tervezett neked. Odamehetsz

hozzá, elveheted tőle a szabadulást, amelyet Jézus Krisz-

tus neked is megszerzett. Még ha mindent meg is enged-

hetnél magadnak és semmiben sem ereznél hiányt külön-

ben, Jézus Krisztus nélkül egyáltalán nem érdemes élni.

Hiába adta volna oda Isten a Fiát érted? Gondold meg,

kérlek, hogy Jézus Krisztus helyetted, a bűneidért milyen

kimondhatatlanul szenvedett! Nem őneki volt ott helye a

kereszten, mert ő Isten Fia és bűntelen volt. Hanem neked

és nekem! Mi érdemeltünk volna halált. Isten Igéje azt ta-

nítja, hogy minden lélek, aki vetkezik, megérdemli a halált

és meg kell halnia (Ezékiel 18,4), és sem arany, sem

ezüst nem menthet meg minket Isten haragjának napján

(Zofóniás 1,18). Sokan a vagyonukra hagyatkoznak, és

nagy gazdagságukkal dicsekednek. Pedig egyetlen testvér

sem válthatja meg a másikat, nem adhat Istennek váltság-

díjat! „Olyan drága az élet váltsága, végleg le kell tennie

róla" (Zsoltár 49,7-9). A halottakért mondott imádságok

sem használnak semmit, a meghalt szentek könyörgései

sem.

Van azonban egy magányos, kopár domb, amelyet Gol-

gotának neveznek. Két halálraítélt függött ott a kereszten,

akiket gyilkosság miatt ítéltek el, és kettőjük között egy tö-

viskoronás férfi. Vér folyt a kezéből és a lábából, és vér

patakzott az oldalából is, homlokáról végigfolyt az arcán. -

Ki ez a szenvedő ember, ez a legmegvetettebb? Jézus

Krisztus ő, Isten Fia: „A mi vétkeink miatt kapott sebeket,

bűneink miatt törték össze. Ő bűnhődött, hogy nekünk bé-

kességünk legyen, és az ő sebei árán gyógyultunk meg"

(Ézsaiás 53,5).

— 16 —

„Jézusnak valóban szenvednie kellett és meg kellett hal-

nia a bűneimért?" - kérdezed talán. - „Nem tudna-e Isten

egyszerűen megbocsátani nekem, ha kérem?" Nem, mert

Isten igazságos! Nem vehette el minden további nélkül a

halálos ítéletet, amelyet kimondott fölöttünk, és amelyet

megérdemeltünk.

Jézus Krisztus kereszthalálával, kiontott vérével Isten

megszerezte számunkra a bocsánatot, a szabadulást és az

örök életet. Máshogy nem menekülhetünk meg. Csak az

Úr Jézus drága vére tisztít meg és szabadít meg minden

szolgaságtól és a bűn kényszerétől. Bár a Sátán örömet és

gazdagságot ígér, ám kirabol és végül mindentől megfoszt,

ami ma még olyan kedvesnek és értékesnek tűnik. Amire

ma még támaszkodunk, abból semmit sem vihetünk ma-

gunkkal az örökkévalóságba.

Az utolsó ingnek köztudottan nincs zsebe. Ezekből a

dolgokból semmi sem segíthet akkor, amikor Isten elé kell

lépnünk és számot kell adnunk az életünkről.

Cromwell, a híres angol államférfi idejében egy fiatal fér-

fit lázadás miatt halálra ítéltek. Amikor felesége meghallotta

a hírt, Cromwellhez sietett, lábához borult, és sírva kérte,

hogy engedje el a büntetést. A szigorú bíró azonban így

felelt: „Fellázadt az állam ellen, és az igazság halálát köve-

teli. Holnap este naplementekor, amikor az esti harangszó

megcsendül, feje legördül a homokba."

A kivégzés előtti éjszakát mind az elítélt, mind hozzátar-

tozói is vigasztalhatatlant töltötték. A következő este vajon

valóban örökre elválasztja őket egymástól?

Nap közben a piactéren egyre nőtt a tömeg. Barát és el-

lenség oda gyülekezett, hogy szemtanúja legyen a fiatal

férfi kivégzésének. Végre elérkezett az idő, a foglyot a hó-

hér elé vezették. Mindenki nagy izgalommal várta a torony-

— 17 —

ból a harangkondulást. Harangszó azonban nem hallat-

szott. A bíró türelmetlenkedni kezdett. Elküldték néhány

szolgát a haranghoz, hogy nézzenek utána, mi történhe-

tett. Rettenetes kép fogadta a férfiakat. A harang nyelvén

egy fiatal, gyenge asszony függött, hogy minden egyes al-

kalommal, amikor a vasnyelvnek a harang falához kellett

ütődnie, kezét közé tegye. A harang és nyelve már véres

volt, és vér csöpögött a földre is. A szolgák felismerték az

elítélt feleségét, és majdnem kővé váltak.

A hír gyorsan eljutott a bíróhoz. A téren halálos csend

lett. Mindenki rendkívüli eseményt sejtett. Az elítéltnek a

torkában dobogott a szíve. Most mi fog történni? - Közben

a halálraítélt feleségét lehozták a térre. Amikor a bíró meg-

látta az asszony szétvert kezét, könny szökött a szemébe,

és azt mondta neki: „Megbűnhődtél a férjed vétkéért és

megmentetted az életét! A férjed szabad!" Azonnal kiadta

a hóhérnak a parancsot, hogy tegye el pallosát, majd ha-

zaküldte a kíváncsi tömeget.

Senki sem tudná leírni a viszontlátást a férfi és családja

között. El lehet képzelni, milyen érzésekkel ápolhatta a

megmentett férfi felesége kezét és milyen tisztelettel néz-

hettek a gyerekek anyjuk kezére! A sebhelyek évekkel ké-

sőbb is ékesen beszéltek. „Ezt tettem érted!"

Kedves Olvasó! Tudsz ilyen kezekről? - Ezek Jézus

Krisztus kezei! Kimondhatatlan fájdalommal véreztek érted

és értem. Áldozata összehasonlíthatatlanul nagyobb és

többet jelent, mint ennek a fiatalasszonynak szeretetből va-

ló tette. Nemcsak kezét és lábát verték át a szögek a Gol-

gota keresztjén értünk, hanem egészen a halálba adta ma-

gát, mert szeret minket!

Értünk, a lázadókért, Isten ellenségeiért, az örök halálra

ítéltekért lépett a résbe, és bűnhődött vérével a vétkeinkért.

— 18 —

Megváltott az örök ítélettől. - Képes vagy továbbra is hitet-

lenségben élni, anélkül hogy Isten után érdeklődnél? Ko-

molyan vissza akarod utasítani Isten szeretetét, megveted,

amit Jézus érted tett és érted szenvedett? - Figyelj csak:

mindezt érted tette Jézus, igen, teérted! A te bűnödért se-

besítették meg és szenvedett. A te bűnödért és az én bű-

nömért valakinek fizetnie, sőt bűnhődnie kellett. Nehezünk-

re esik ugyan elismerni, hogy bűnösök vagyunk, de min-

den bűnnek büntetése van.

Azt hisszük, hogy a bűnért bocsánatot kell kérnünk, és

ezzel az ügyet rendeztük. Ezzel azonban nem teszünk ele-

get Isten törvényének, mert Isten igazságos. Minden bűn

követeli jogos büntetését, és jóvá kell tenni, amit elkövet-

tünk. Nem más, mint Isten Fia lépett helyettünk a törésre,

mivel Isten olyan kimondhatatlanul szeret minket. Az Úr

Jézus önként magára vette a büntetést, amelyet mi érde-

meltünk meg. „Úgy szerette Isten a világot (téged is és en-

gem is), hogy egyszülött Fiát adta, hogy aki hisz őbenne,

el ne vesszen, hanem örök élete legyen" (János 3,16). Jé-

zus Krisztus azért halt meg, hogy te élhess!

Sehol a világon nem találsz nála jobb barátot. Ezért

még ma menj oda Jézus Krisztushoz, és valid be neki,

hogy eddig milyen közömbös volt számodra. Ismerd el e-

lőtte, hogy nem volt igazad, valid meg neki minden bűnö-

det - és meglátod, sőt csodálkozni fogsz, mennyire szeret

téged Isten!

Ismerd el nyíltan a bűnödet, amelyért az Úr Jézusnak az

életét kellett adnia! Valid meg neki minden bűnödet, és

még ma tudatosan fordíts hátat a széles útnak, amelyen

különben sem találsz maradandó örömet! Isten elől nem

rejtőzhetsz el, bűneidet sem rejtheted el előle. Ha bújócs-

kát játszunk Istennel, csak magunknak ártunk.

— 19 —

Kérlek, ne halogasd a döntésedet Krisztus mellett! Ne

mondd: „Holnap!" Meg is halhatsz, mielőtt a Nap újra fel-

kel. - „Holnap!" Ez valamilyen sziget képzeleted nagy óce-

ánjában, amelyet még egyetlen tengerész sem talált meg.

„Holnap!" Semmi sem bizonytalanabb ennél. „Holnap", le-

hetséges, hogy holnap a pokolban és kínban nyitod ki a

szemedet. A „holnap" a Sátán határidőnaplójában található.

Isten azonban azt mondja: „Ma". - Ha valaki mindig új éle-

tet akar kezdeni Krisztussal, és mégsem teszi, az olyan,

mintha valaki az evést, az ivást és az alvást el akarná ha-

lasztani egyik napról a másikra, míg összeesik és meghal.

Használd ki a lehetőséget, amellyel Isten ma neked meg-

mentést kínál! Van az életben egy pillanat, amikor már túl

késő, amikor elmulasztjuk az alkalmat, hogy odatérjünk Is-

tenhez. Isten minden emberhez kétszer-háromszor szól.

Nem tudom, veled már hányszor beszélt, egyet azonban

tudok: Isten ma szól hozzád. Ma egyedülálló alkalmat kap-

tál a szabadulásra. Ezért ne habozz tovább!

A Niagara-folyó partján, a zúgok kezdeténél, ameiyek

már a vízesésre készítenek elő, egy tábla látható, amelyen

a következő figyelmeztetés áll: „Innentől kezdve nincs me-

nekvés!" Mindenkin hideg borzongás fut át, aki ezeket a

szavakai olvassa, akármennyire biztosnak is érzi lába alatt

a talajt. Ha valaki innen letekint a hihetetlen sebességgel

tovaszáguldó vízre, átérzi a fenti szavak teljes igazságát és

jelentőségét. Aki belekerül ezekbe az örvényekbe, az töb-

bé nem tud megfordulni, többé nem tud partra evezni, ba-

rátai többé nem tudják megmenteni. Még él ugyan, de már

a halál martaléka. Minden reményéről lemondhat, nincs

többé szabadulás, a hatalmas víztömegek egyre gyorsab-

ban és gyorsabban ragadják magukkal, míg a halál véget

nem vet páni félelmének.

— 20 —

Kedves Olvasó! Kérlek, ne lépd túl a megmenekülés vo-

nalát! Még nem késő számodra! Még tart a kegyelmi idő,

Isten még felkínálja neked a bűnbánat és megtérés lehető-

ségét. Még van menekvési lehetőség! Isten azonban nem

számítja ezt be neked „automatikusan", mert halálba adta

szeretett Fiát érted. Ugyanígy nem részesülsz örök üdvös-

ségben valamilyen szentség, keresztség vagy szent áldo-

zás alapján. Ez lehetetlen lenne! Tudatosan kell döntened,

hogy meg akarsz-e menekülni vagy örökre el akarsz-e

veszni. Nem maradhatsz semleges! Jézus mondja: „Aki

nincs velem, az ellenem van!" Ma vagy a mennybe vezető

úton, vagy a pokolba vezető széles úton vagy. Istennél

nincs arany középút, hanem csak „vagy-vagy"! Vagy Isten

gyermeke lettél, mert őszinte szívvel minden bűnödet nap-

világra hoztad, megvallottad az Úr Jézusnak és megbántad

- vagy minden vallásosságod és egyházi tagságod ellené-

re az ördög gyermeke vagy. Isten előtt nem számít a ke-

resztyén neveltetés vagy vallás, és az ördögöt ugyanolyan

kevéssé érdeklik kegyes hagyományaink és istentiszteleti

szertartásaink.

Többre, bűnbocsánatra, megmentésre, szabadulásra,

megváltásra van szükségünk, aki a Sátán hatalmából és a

bűn szolgaságából meg tud szabadítani! Jézus Krisztus Is-

ten Fia az egyedüli Szabadító!

„Akik pedig befogadták őt (Krisztust), azokat felhatal-

mazta arra, hogy Isten gyermekeivé legyenek, mindazokat,

akik hisznek az ő nevében" (János 1,12). „Ha megvaltjuk

bűneinket, hű és igaz ő, megbocsátja bűneinket (Istennek),

és megtisztít minket minden gonoszságtól" (1 János 1,9).

Senkinek sem kell kétségbe esnie bűnének és vádoló

lelkiismeretének terhe alatt. Hiszen Jézus Krisztus azért

jött, hogy megkeresse és megtartsa, ami elveszett! Ne uta-

sítsd vissza Őt, és ismerd el, hogy nélküle elvesztél és

szükséged van szabadítására!

Egyedül az Úr Jézusban találjuk meg most és mindörök-

ké a legnagyobb gazdagságot és a legnagyobb örömet.

Nélküle nemcsak értéktelen az élet, hanem a legnagyobb

öncsalás. Ábrándoknak adjuk át magunkat és olyan életről

álmodunk, ami nem is élet. „Aki a Fiú, azé az élet, akiben

nincs meg az Isten Fia, az élet sincs meg abban" (1 János

5,12). Mózes, Isten szolgája Izraelt egykor választás elé ál-

lította: „Élőtökbe adtam az életet és a halált, az áldást és

az átkot. Válaszd az életet, hogy élhess te és utódaid is"

(5Mózes 30,19).

Nehéz lenne ma még a döntés? Isten legnagyobb gaz-

dagsága arra vár, hogy átvedd. Ugyanis Jézus Krisztus Is-

ten ajándéka minden embernek. „Hogyne ajándékozna (Is-

ten) vele együtt (Jézus Krisztussal) mindent minekünk?"

Az lenne a legjobb, ha most elmennél valahová, ahol

egyedül vagy, hogy zavartalanul imádkozhass. Vidd Őelé

egész bűnös múltadat és mondj el mindent az Úr Jézus-

nak, ami nyomaszt! Ontsd ki előtte szívedet, és nevezz

meg minden egyes bűnt, amire csak emlékszel, lehetőleg

hangos imádságban! Mondd el neki, hogy fájnak a bűneid,

és az Ő erejével tudatosan fordulj el minden felismert bűn-

től! Ne játssz többé könnyelműen valamilyen bűnnel, ha-

nem minden olyan kapcsolatot szakíts meg, ami újból bűn-

re vezethetne, még ha pillanatnyilag úgy is tűnik, hogy hát-

rányokkal járhat! Semmisíts meg vagy égess el minden

olyan birtokodban levő írást vagy tárgyat, amivel eddig a

bűnt szolgáltad és amivel a Sátán bizonyos igényeket és

követeléseket támaszthat az életedre.

Minél őszintébben megbánod minden bűnödet az Úr

előtt, minél alaposabban megtisztítod az életedet és min-

— 22 —

dent eltávolítasz, ami elválaszt Istentől, annál nagyobb, ha-

talmasabb örömet fogsz kapni az Úr Jézusban és olyan

békességet Istenben, amely minden elképzelést felülhalad.

Valóban egyetlen királlyal vagy császárral, világnak

egyetlen nagy vagy gazdag emberével sem cserélnék.

Mindnyájuknak itt kell hagyniuk mindazt, amit életükben

megszereztek. Az én „kincsem" és gazdagságom másfajta,

amelyet sem a rozsda, sem a molyok nem tehetnek tönkre.

Mennyire örülnék neki, ha te is erre a valódi gazdagság-

ra vágynál Istenben. Mert mit használ az embernek, ha az

egész világot megnyeri is, de lelkében kárt vall? Mit hasz-

nál neked, ha itt mindent elérhetsz, mindent megszerez-

hetsz, amiről mások csak álmodnak? Gondold meg, közöt-

ted és a halál között is csak egyetlen lépés van! És mit

nevezel majd sajátodnak, mit vihetsz magaddal az örökké-

valóságba? - Abból semmi sem használ, amiben ma még

örömed telik és amit Isten nélkül életed értelmének tartasz!

Csak egy dolog számít és csak egy dolog maradandó,

az élet Istentől, az örök élet, amelyet csak az Úr Jézusban

találhatsz meg, nem a jó cselekedetekben, nem a vallásban,

nem a szentségekben vagy bármi másban. Bár sok aján-

dék van a földön, de csak Jézus Krisztus visz el a célhoz!

Most imádságban az Úr Jézushoz mehetsz, és megvall-

hatod neki minden bűnödet.

A következő szavak segíthetnek ebben neked:

„Úr Jézus, köszönöm neked, hogy az én bűneimért is

meghaltál. Köszönöm, hogy most hozzád jöhetek, és segít-

ségül hívhatom nevedet. Köszönöm, Úr Jézus, hogy annyi-

ra szeretsz, és hogy drága véred minden bűnömtől meg-

tisztít. Elismerem, hogy nélküled elvesztem. Bűneim elvá-

lasztanak tőled. Ezért most megvallom neked minden bű-

nömet."

— 23 —

(Kérlek, egyenként sorold fel a bűneidet, amelyekre em-

lékszel! Ne siesd el! Miután minden bűnödet megvallottad

az Úr Jézusnak, imádkozz tovább őszinte szívvel.)

„Úr Jézus, kérlek, bocsásd meg minden bűnömet és ol-

dozz fel a Sátán minden kötelékétől és igényétől az éle-

temre. Kérlek mutasd meg, hol hagytam magam könnyel-

műen foglyul ejteni a Sátántól babonával vagy okkult dol-

gokkal!

Köszönöm, Úr Jézus a hatalmas győzelmi erőt drága

véredben! A golgotái kereszten széttörted a Sátán hatalmát

és az ördög minden igényét, minden követelését teljesen

semmivé teszed az életemben! Kérlek, jöjj a szívembe, Úr

Jézus, egészen a tied akarok lenni. Amennyire lehetséges,

jóvá akarom tenni a másoknak okozott károkat, az igaz-

ságtalanságot. A Te erőddel most elfordulok minden felis-

mert bűnömtől és halott vallásosságomtól. Jézus Krisztus

nevében tudatosan megszakítom a kapcsolatot a Sátánnal,

és Isten akaratát választom életem számára.

Mennyei Atyám! Köszönöm, hogy most a te gyermeked

lehetek, és így élhetek tovább, mert te szeretett Fiadat a

halálba adtad és feltámasztottad értem. Az Úr Jézusért fo-

gadtál el most is. Dicsőítlek irántam való szeretetedért.

Ámen."

Ha ezt őszinte szívvel el tudod mondani, és mától kezd-

ve tudatosan az Úr Jézussal akarsz járni az új életben, írj

nekünk döntésedről! Nagyon örülnénk neki és imádkoz-

nánk érted.

H. D.

— 24 —

KAPCSOLATCÍMEK

Evangéliumi Kiadó

Ganzenstr. 13.

D-70567 STUTTGART

Evangéliumi Kiadó

és Iratmisszió

Ó utca 16.

H-1066 BUDAPEST

Szlovákiában:

Misijná spolocnosf Evanjelia JeziSa Krista

Púpavová 4

SK-^841 04 BRATISLAVA

Romániában:

Babos Márton

Str. Castanilor 3. ap. 30

RO-3400 CLUJ-NAPOCA

Jugoszláviában:

Bicó Szilárd

Karadjordjev put 97

YU-24000 SUBOTICA

Régi időkben szokás volt, hogy előkelő embe-

rek a maguk szórakoztatására udvari bolondot,

tréfacsinálót tartottak. Egy grófnak is volt egy

ilyen bolondja. Adott neki egy csörgős botot,

ezekkel a szavakkal: »Tartsd meg mindaddig,

amíg találkozol valakivel, aki még nálad is na-

gyobb bolond; annak add majd át.« Néhány év

múlva a gróf súlyos beteg lett. Megtudta ezt a

bolond, és azt is, hogy urának már nem sok

ideje van hátra. Meglátogatta urát és azt kér-

dezte tőle: »És most hová vezet az utad?« -

»Messze, nagyon messze« - felelte amaz.

»És mikor jössz vissza? Egy hónap múlva?« -

»Nem!« - »Egy év múlva?« - »Nem.« - »Hát

mikor? Soha?« - »Soha.« - »És milyen előké-

születeket tettél az útra?« - »Semmilyet.« -

»Mindörökre elutazol teljesen felkészületlenül?

Tessék, itt a botom, ilyen nagy bolondságot

még soha életemben nem tapasztaltam.«

ISBN 963 9209 09 0

Table of Contents

A legnagyobb gazdagság